Tre på natta og vi svarer fremdeles på innringninger-
- og lytter til problemer.
Barna mine motiverer meg til å gå på jobb-
- og komme meg opp om morgenen. Jeg vet ikke...
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne og hvordan jeg skal holde ut...
Nå ignorerer de meg bare.
De svarer ikke når jeg ringer. Det er bare så trist.
Vi ses ikke så ofte nå.
Det føles som ingen trenger meg der hjemme.
Ingen bryr seg om meg lenger, ikke på samme måte.
Det fins alltid en måte å være lykkelig på.
Vi må bare finne den.
Lykkelig.
Det er det som er problemet, at jeg ikke kan være lykkelig.
Det har jeg aldri vært.
Ikke engang når noe bra har skjedd meg.
Dere vet ikke hvordan det er å våkne hver dag uten motivasjon.
Hvor mye jeg anstrenger meg for å finne en grunn, -
- bare én, til ikke bare å drite i alt.
Og tro meg, jeg gjør mitt beste. Mitt aller beste.
Hver eneste dag i mitt liv.
MANDAG
Vi har tid til en siste innringning.
- Hallo, Pedro. - Hallo, Gema.
Vi er sent ute, som vanlig.
Det holder nå! Slutt å tulle!
Nå går vi. Slutt å fomle med ranselen din!
Har du med matpakken?
Har du dem?
Kom igjen, skynd deg.
Ursula!
- Hva gjør du? - Ingenting. Jeg hilste bare.
Kom, nå går vi.
God morgen.
Jeg tenkte vi kunne bruke gasbind. Ja, ta med deg katalogene.
Vi gjør detaljene i skinn.
Ok, vi snakkes.
- God morgen, César. - Frøken Clara. Er alt bra?
Hei, Verónica.
- Det er bare oss i dag. - Så tidlig du er oppe!
Har jeg noe valg? Stakkars Rocio orker ikke å vente så lenge.
Da går vi ovenpå.
Kom nå!
Nå går vi hjem.
- Hva er klokka? - 08.25.
Da stikker jeg.
César! Jeg tror at vasken er tett. Kan du ta en titt?
- Jeg ser innom senere. - Takk! Ha det.
God morgen.
- God morgen, César. - God morgen.
God morgen.
Hei, mamma.
Hvordan er det med deg?
Hva kan jeg fortelle i dag, da?
Jeg har ærlig talt knapt noen nyheter.
Naboene oppfører seg bra.
De fleste av dem.
Clara er min eneste bekymring.
Jeg prøver å gjøre mitt beste.
Det blir vanskeligere enn jeg trodde.
Jeg vil ikke at du skal bekymre deg. Jeg kommer nok på noe.
God dag.
Vet du hva klokka er? Åpenbart ikke.
Klokka er 16.26.
Ikke verst...
- Du slo din egen rekord. - Beklager, jeg besøkte mamma.
I dag er det din mors feil. I går var det radioens feil at du sovnet.
Du må holde tidene. Skal du være her kl. 16, så vær her da.
César, så godt at du er her!
- Jeg har et problem. - Det løser vi sikkert.
- Siste advarsel, greit? - Ikke bry deg om ham.
- Hva gjelder det? - Min venninne Maria Pilar fyller år.
- Hun skal feire i bingohallen. - Hva er galt med det?
Jeg har ikke lyst til å la småtassene være alene hjemme.
- Jeg kan passe dem. - Kan du?
- Det går bra. - Du trenger bare gi dem mat.
Husk at Rocío har sitt spesialfôr.
- Den gule boksen. Bare to skjeer. - Ellers får hun vondt i magen.
Da får hun en fryktelig diaré.
- Ja visst. Ikke bekymre deg. - Det er pai til deg på kjøkkenet.
Hjemmelagd, med poteter. Deilig!
Nå må jeg gå.
- Kos deg! - I like måte!
3B - Gikk ut ved...
Hvorfor ikke spørre pappa?
Skal vi gå hånd i hånd og spørre ham, eller?
Hallo der!
- Hvordan har din dag vært? - Sprø!
Post og naboer som kommer og går. Jeg holdt på å bli gal.
Nå er det min tur å tørke opp dritten etter dem og hundene deres.
- Gjør ikke jeg noe, eller? - Hold kjeft.
Mannen har rett. Han tørker opp dritten deres. Han bidrar.
- Man får som fortjent. - Og du, da?
Du sitter der hele dagen og gjør ingenting.
- Jeg ville ikke byttet. - Det tror jeg sikkert.
Hør på ham, da. Du vil nok ha hans jobb.
Ja visst! Det er min drøm.
- Mamma, da! - Ikke nekt!
Her er kontornøklene.
- Heng dem i skapet etterpå. - Ja, som vanlig.
Gå opp. Du vet hva som venter.
Poteter.
Deilig...
Hei, Clara.
Liker du ikke skadedyr, Clara?
TIRSDAG
Er du her igjen?
- Hva faen gjør du her? - Du da, drittsekk? Det er spørsmålet.
- Du fikk det du ba om. - Ja visst...
Trodde du at jeg ville holde kjeft for alltid for 60 euro?
Tror du at jeg er dum, eller?
- Hva vil du ha? - En pornofilm.
- Hva da? - Du hørte hva jeg sa.
Ok. Gå og legg deg igjen.
- God morgen. - God morgen.
Du har ikke med deg Rocio i dag.
Hun er ikke bra, stakkar.
Jeg vet ikke. Hun må ha spist noe. Hun har en forferdelig diaré.
Hun er såpass gammel at jeg er redd...
Du får venne deg til tanken, selv om det er vanskelig.
Ja.
Hvordan gikk det på bingo?
12 ULESTE MELDINGER
Jeg drømte om deg igjen. Du er en riktig hore...
SLETT ALLE
Unnskyld meg.
- César. - Ja visst, César. Hva er det?
Jeg snakket med firmaet i går. De vil vite hvordan det er med vaskehjelpen.
Om dere er fornøyd. Det virker som noen av naboene har klaget.
Jeg har ikke tenkt på det engang, for å være ærlig, men jeg kan spørre.
- Jeg trenger et svar snart. - Ja visst. Jeg skal spørre.
Takk, og unnskyld igjen.
- God morgen. - God morgen, frøken Clara.
Sovet godt? Du ser trett ut.
Jeg er så morgentrett for tiden, men ikke fordi jeg ikke har sovet.
Ikke kall meg "frøken". Det føles så rart.
- Foretrekker det i jobben min. - Greit, som du vil.
- Er du sen i dag? Den er 08.30. - Jeg har mistet klokka mi.
- Var den dyr? - Ja, den var min mors.
Jeg var i leiligheten din. Vasken er tett.
- Jeg skal stake den opp. - Bra. Jeg må stikke.
Takk. Om du finner en klokke, så...
- Sikkert at alt er bra? - Ja visst.
Ha det!
Hva faen! Jeg har fem minutter... Hva gjør du her?
- Skal ikke du være på skolen nå? - Bry deg ikke om det. Har du den?
Bor du virkelig her? For et rottereir!
Men du er jo knapt nok her.
Her. Kos deg.
Hva er det? Vil du ikke ha den, eller?
Har du sett den?
- Gå nå. - Jeg støtte på Clara i heisen.
Vi snakket...om deg.
- Hva sa du til henne? - Er du urolig? Vet hun ikke om det?
Hva sa du?
Ingenting. Fra nå av må vi nok sette opp prisen.
Minst 100 euro.
Ikke la noen se deg med den der.
Hva er det i dag?
Jeg er straks ferdig med lunsjen. Morgenen var litt hektisk.
Du er ikke oppe på taket ofte, eller hva?
- Hva er det? - Hva mener du?
Oppgaven din var å vanne plantene.
Ikke midt på dagen, men selvsagt brydde du deg ikke om det!
Se på dem! Alle er døde.
Se på bananplantene. Helt døde!
- Vet du hva de kostet? - Sånne stygge planter?
Du skulle ha sett trynet på ham. Bananplantene...
Dette var en bra dag, mamma.
Nå er det bare Clara igjen. En vanskelig nøtt å knekke.
Alltid det der smilet. "Alt er bra! Alt er topp!"
"Alt er topp."
Jeg tror vi er på rett spor. Vi skal tørke vekk det smilet.
Hun trenger bare...
...en liten dytt til.
En ting til... Kontorarbeiderne kom til meg i dag.
Jeg har ikke noe med det, men jeg ville passe meg om jeg var deg.
- Hva sa de til deg? - De klaget på rengjøringen.
- Det er ikke sant. Jeg vasker... - Ti stille!
De ville gi firmaet beskjed. Jeg sa til dem at jeg skulle prate med dere.
- Mamma, jeg lover... - Ti stille, sa jeg!
Jeg har fått nok, for faen!
Jeg er virkelig lei meg. Det var det de sa til meg.
Jeg får vaske med ham i dag.
Og du, César...
- Takk skal du ha. - Ingen årsak.
Hallo?
Hei, elskling.
Nei, jeg har alt spist.
Nei, jeg sover bra, men så har jeg vondt for å våkne.
Jeg er svimmel hele dagen.
Tekstmeldinger hele dagen, noen e-poster og et par brev.
Jeg snakket med politiet igjen. De ble sendt fra nettkafeer, -
- så de kan ikke gjøre stort.
De sa: "Ikke vær redd. Det er nok en galning som ikke kjenner deg."
Jeg mistet papirene mine.
Jeg føler meg svimmel. Nei, jeg er frisk. Det er ikke noe.
Du og dine leger!
Ja, han sa at det var stress og at jeg burde ta det rolig.
Så klart.
Sier jeg til sjefen at jeg skal besøke deg, så får han vel slag!
Jeg fant klokka mi.
Den lå i vasken og vaktmesteren ødela den da han staket opp der.
Du er så fæl!
Nei, stakkar. Han visste det ikke.
Han la igjen en lapp.
God natt. Jeg elsker deg.
På tide å begynne for alvor.
ONSDAG
Hva er det der?
- God morgen. - God morgen.
- Hvordan føler du deg i dag? - Bedre.
Det ser ikke sånn ut.
Du vet virkelig hvordan man behandler en kvinne.
Jeg som har stått foran speilet så lenge. For mye sminke, hva?
- Utslettet ser ikke pent ut. - Det kommer nok til å bli bedre.
Gordi! Ja, selvsagt.
TORSDAG
Kjære Clara, det er på tide å legge kortene på bordet.
Jeg trodde du ville ha gjettet hvem jeg er innen nå.
Du aner ikke hvor lei meg jeg er for at du har glemt det-
- for jeg har ikke glemt deg i disse årene.
Jeg gikk til en hudlege. Det er allergi.
Han ga meg en pille og det bør være borte om noen dager.
Jeg har ofte fulgt etter deg til t-banan.
Jeg var så nær at jeg kunne kjenne lukten av deg.
Du stinket av sminke.
I det siste har du sett fæl ut. Du ser ut som en syk hore.
- God morgen, frøken Clara. - God morgen. Unnskyld meg.
Så travelt hun har det!
Jeg forstår ikke hvordan hun orker. Kanskje hun er litt som deg.
En galning som velger ut sine ofre på måfå.
Nå kjører vi på, Clara. Nå kjører vi på.
MANDAG
Du må hjelpe meg, César! Bli med meg.
Leiligheten min er full av skadedyr.
Der er soverommet.
Nederst i gangen.
Kakerlakker.
Bli der.
Skynd deg, er du snill.
- Er du der inne? - Ja!
I garderoben. Gi meg en kjole.
- Hvilken? - Den grå!
- Her er to. - Den første du ser.
Rist den skikkelig, takk.
- Noe mer? - De brune skoene.
Skynd deg!
- De mørkebrune? - Nei!
- De lysebrune, altså? - Vær så snill, skynd deg!
Takk. Fort.
Og veska mi. Lukk den.
Et ordentlig skadedyrangrep.
Det er så ekkelt! Tenk at jeg sov der inne!
Det er det verste.
Du kjøpte nok råtten frukt med egg i.
- De formerer seg på noen dager. - Så ekkelt! Egg...
- Hva kan man gjøre? - Renovere.
Du må vaske hele leiligheten. De formerer seg raskt.
Kan du gjøre det?
Kan du det? Flott!
- Da sover jeg hos mamma. - Nei, du burde nok bli her.
Aldri i livet! Du så hvordan det så ut.
Nei, jeg må kaste en del ting. Det er best at du blir her.
Spiller ingen rolle. Ring meg om nødvendig.
Det var på tide med vårrengjøring.
Hva skal jeg gjøre med klærne dine?
Klærne mine? Legg dem i en pose og send dem til rens.
- Hva har du gjort, César? - Hva foregår her?
Skadedyrangrep i leiligheten min. Egg og alt.
Du burde gå til lege igjen. Det ser ikke bra ut.
Nei, det holder på å forsvinne. Du skulle ha sett det før.
Denne kremen ser ut til å funke.
Jeg har hatt en del uflaks i det siste...
Håper det snur snart.
- Trakasserer han deg fremdeles? - Hvem da?
Galningen som sender meldinger til deg.
Hvordan vet du om det?
Du må ha fortalt det til Verónica. Du vet hvordan hun er.
Ja, han gjør det fremdeles.
Hun sa det var typen din eller noe.
Nei, politiet sjekket det. Typen min har bodd i Genève i flere år.
Denne personen bruker kontantkort så han ikke kan spores.
Politiet lokaliserte GPS-signalet. Han sender dem herfra.
- Hva mener du? - Det er visst noen her i bygningen.
Det er sånn han kjenner meg, men han vet ikke at de vet det.
Når han sender meldinger, kan de sirkle ham inn.
Før eller siden tar de ham.
- For han slutter nok ikke i dag. - Neppe.
- Ring meg når alt er klart. - Ja visst, ikke bekymre deg.
Det begynner å bli komplisert. Jeg har nok tatt for store sjanser.
Du vet at jeg aldri ville ha gått så langt med noen.
Jeg var så full av håp.
For første gang har jeg hatt en grunn til å leve.
Jeg har ikke vært oppe på taket på flere dager.
Jeg skjønte det ikke engang.
Og hvorfor alt dette?
For at den der hora skal fortsette å smile som om ingen ting har hendt?
Lykkelig.
Jeg er tilbake til start igjen.
Er ikke det grunn nok?
Det ville du ha likt, hva?
Det ville du ha likt.
Å bli kvitt den dritten du var opphav til.
Men nei...
Ikke ennå.
Først skal jeg tørke bort smilet til den hora, bare vent og se.
Hva foregår her?
For en sløsing med plass du er! Det er ikke bare jeg som syns det.
Her er referansene dine. Du er ikke lenge i hver jobb.
Tre og en halv måned, Balmes 53.
En måned, Aribau 14.
En måned! Er ikke det merkelig?
Jeg prøver å si at du bør søke ny jobb igjen.
For her...
ONSDAG
- God kveld. - Har det skjedd noe?
- Kan vi ta en prat? - Ja visst.
- Dere kan ikke gjøre dette. - Det går kjapt.
IP-adressen stemmer. De ble sendt herfra.
- I går kl. 20.18. Tirsdag kl. 20.24. - Men ingen er her på den tiden.
Har noen andre tilgang til kontoret?
De vasker på den tiden.
Han hjelper mora si, men med tanke på klagene fra naboene...
Nå vet vi hva han egentlig drev med.
- Hallo? - Clara, det er César.
- Hei, César. Hvordan går det? - Jeg er ferdig med renoveringen.
- Alt er klart nå. - Så bra. Jeg lengter hjem.
- Hørte du om sønnen til vaskekona? - Ja.
Du kan komme hjem når du vil. Jeg tok meg friheten å rydde litt.
Det trengte du ikke, men takk. Jeg kommer hjem i kveld.
- Takk for alt. - Ingen årsak.
Jeg er klar.
Jeg kan knapt vente!
- Jeg har flekker på ryggen ennå. - Jeg kan lukke øynene.
Du er så dum!
- Hva er det som lukter? - Ti stille med deg.
Faen.
TORSDAG
Når du står opp, må du hjelpe meg å smøre meg på ryggen.
- Kom og legg deg igjen, Mimi. - Nei, opp med deg nå.
Jeg er så glad. I det siste har jeg sovet godt.
Kanskje jeg bare trengte deg her hos meg.
- Og at fyren sluttet å plage deg. - Det også.
Vaskehjelpen. For en frekkhet! Mens han jobbet med moren sin.
Jeg vil ikke snakke om det.
Det er over nå.
Mimi? Hva er disse greiene?
- Hva da? - Under senga.
- Vent, jeg hører deg ikke. - Det er en sportsbag.
Hva er dette?
- Aner ikke. Den er ikke min. - Hva mener du?
- Er den ikke din? - Nei. Så rart.
Veldig rart, Mimi.
Det fins nok en forklaring. Vaktmesteren var her og renoverte.
La han tingene sine under senga di? Hva er dette?
Det ser ut som en dagbok. Og denne nøkkelen?
- Marcos... - Hva er det?
Er du svimmel?
Sånn. Vent, her har du en pute til.
Du er ikke bedre ennå. Samme hva legen sier.
Jeg er virkelig bekymret.
- Jeg føler meg bedre nå. - Gjør du virkelig det?
- Jeg er til og med sulten. - Det er et bra tegn.
Jeg elsker deg. Jeg ordner litt frokost.
- Hva vil du ha? - Juice.
- Hvilken sort? - Appelsin og banan.
Nei, kiwi.
Mimi, kjøleskapet ditt er helt tomt.
Hva gjør vi?
Vi får gå ut og spise frokost.
Da kan vi handle litt samtidig.
Melk og frokostblanding. Nutella.
- Hva? - Nutella.
Nutella, melk, frokostblanding.
- Brød. Appelsiner. - Kom, vi går ned og tar en kaffe.
De tar fire euro for å skrive navnet på koppen.
Du er så gnien! Plager det deg, eller?
Finn på et navn.
Du kan kalle deg Godofredo.
- Inn i dusjen. Jeg er sulten. - Kan vi ikke dusje sammen?
Vi kan jo legge oss igjen? Hvorfor må vi stå opp?
Vi har ting å gjøre. Kan ikke ligge og dra oss hele dagen.
Det er første morgenen jeg føler meg bra.
- Vi kan reise bort et par dager. - Hvor da?
- Et eller annet sted. - Vi kan bli hjemme og slappe av.
- Vi kan se på film. - Da sovner du på flekken.
Ok, men vi går til legen.
Jeg mener det.
Jeg elsker deg.
Hva er det?
Hva gjør du her? Hvem faen er du? Hvordan kom du inn?
Hva gjør du her? Du bor ikke her.
- Jeg ringer politiet. Du er advart. - Nei, det der er vaktmesteren.
- Clara, er du her? - Hva gjør du her, César?
Beklager. Jeg skulle ha sagt det i morges, men så deg ikke da.
Jeg la verktøyet mitt på soverommet. Verónicas nøkler ligger i bagen.
- Herregud! Som du skremte oss! - Jeg ber om unnskyldning.
Du kan ikke gå inn i leiligheten til folk uten tillatelse.
Unnskyld, men Verónica ville ha nøklene sine.
Jeg ville ikke si at jeg hadde mistet dem. De kan si meg opp.
De er her. Jeg henter dem, ok?
Blir du her en stund?
- Bruker du sånt mot skadedyr? - Nei da...
Hvorfor er du våt?
Et rør sprakk da jeg prøvde å fikse det. Rene fontenen!
- Vær så god. - Tusen takk.
- Du ser friskere ut. - De siste dagene har vært bra.
Takk. Jeg ber virkelig om unnskyldning.
Forresten, hvor mye skylder jeg for renoveringen?
Ingenting. Bare ikke si noe om nøklene, så er vi skuls.
Jeg vil betale deg for jobben.
Vi er skuls. Tusen takk.
Og velkommen tilbake. Du også. Unnskyld nok en gang.
Du har gjort det lett for meg. I dag slo du rekorden din.
Oppsigelsen din. Du har to uker på deg til å forlate leiligheten.
Du kan klage, men jeg fraråder deg å gjøre det.
- Sikker på at alt er bra med deg? - Ja da, slapp av. Jeg finner noe.
Jeg vet ikke hva som går av dem. De sa opp vaskehjelpen også.
Hun hadde jobbet her i flere år.
Elsklingene mine og jeg har ikke noe å utsette på deg.
Tvert imot.
Det visste du nok allerede.
César, vi kommer til å savne deg sånn.
Det går helt fint om du skal ut med kjæresten.
Legg den i kjøleskapet og spis den i morgen. Den holder seg lenge.
- Du er så snill, Verónica. - Nei da...
Jeg skjønner ikke hvorfor du er singel.
Uten barn eller samboer blir det vanskeligere.
Du er allerede gammel, og du kommer til å bli eldre.
For ille at du kaster bort tiden i leiligheten.
Hundene hjelper, så klart, men de er jo ingen barn.
Bare noen fillebikkjer. La oss ikke lure oss selv.
- Men... - Jeg ser det.
Jeg er her i timevis og jeg hører naboene prate.
Jeg forstår.
De later som de lytter, men egentlig syns de bare synd på deg.
De kunne ikke bry seg mindre.
Ikke stol på dem. Tro meg.
Du er bare en gammel kvinne som er forferdelig ensom.
Jeg lider med deg, for det er ikke noe å gjøre med det.
Takk for gryteretten.
Unnskyld meg.
- God dag. - Hei, Verónica!
Jeg skal bort igjen, men bare over helgen.
Er alt bra med deg?
Sikkert?
- Hei, César. - Blir dere lenge borte?
- Bare fire dager, til søndag. - Kom nå. Legetimen er kl. 18.
- Hvor skal dere? - Bort.
Ha en god helg, César.
- Hei der, César. - Jeg vil bare takke for programmet.
Dere har hjulpet meg mye.
Hva er det som hindrer deg i å være lykkelig?
Det er det som er problemet. Jeg kan bare ikke være lykkelig.
Det har jeg aldri vært. Jeg er nok født uten evne til det.
Som å være født blind eller døv, bare enda verre...
Dere vet ikke hvordan det er å våkne hver dag uten motivasjon.
Jeg strever for ikke bare å drite i alt.
Det eneste som hjelper meg er at andre også er ulykkelige.
Og tro meg, jeg gjør mitt beste.
Mitt aller beste.
Derfor vil jeg takke dere for det dere gjør.
Dere har hjulpet meg mye.
Virkelig.
Men det spiller ingen rolle lenger.
Skjønner ikke hvorfor du gjør dette. Hva vil du jeg skal gjøre?
Får jeg ikke si noe, eller? Hvordan vil du at jeg skal reagere?
Du må stole på meg.
Mimi... Kan vi snakke sammen som voksne?
- Jeg prøver virkelig. - Jeg vet det, elskling.
Vi har ikke sett hverandre på seks uker og vi bruker alltid kondom.
Jeg har i det minste rett til å bli overrasket.
Jeg også er overrasket.
- Men det er noe annet å antyde... - Jeg antyder ingenting!
Jeg syns bare det er litt rart.
Du hørte hva legen sa. Sånt kan skje.
- Du er i fjerde uke! - Men legen sa jo det, for pokker!
- Det er teknisk mulig. - Ja... Teknisk sett.
Dra til helvete!
La meg være i fred, er du snill.
Forholdet vårt begynner å bære frukt, ikke sant?
Jeg har visst ikke gjort så dårlig jobb likevel.
Synd at tiden renner ut for oss.
FREDAG
Jeg spurte etter deg i resepsjonen. De sa at du var her.
- Hva er det? - Det er skadedyr hos Clara ennå.
Du må kanskje renovere der på nytt. Kan du ta en titt?
Ja visst. Vent et øyeblikk.
Kom inn.
- Jeg ser ikke noe. - Ikke?
Se etter. Kanskje på soverommet.
- Og frøken Clara? - Hun er ikke her. Ikke bekymre deg.
Hva er det der?
Hva faen er alt det der?
Hva er det?
Hvor lenge har du kommet hit?
I fem uker.
- I fem uker? Hvorfor det? - Clara har ikke noe imot det.
Clara vet ingenting!
Hva har du gjort med henne?
Jeg holdt henne med selskap, i motsetning til deg.
Hva har du gjort?
- Hva har du gjort med henne? - Kan du ikke gjette det?
Det er teknisk mulig.
César Manso?
Vær så god.
Denne veien.
- Dette er vaktmesteren. - Jeg jobber ikke her lenger.
Akkurat. Bli med meg, takk.
Kan dere la oss være alene?
- Kjenner du denne mannen? - Ja.
Ja. Det er frøken Blas' kjæreste.
Hva har hendt?
Det ser ut som selvmord, men vi er ikke sikre.
Vi får se.
Har du sett noen ukjente personer komme inn i bygningen i dag?
Nei. Jeg tror ikke det.
Er du sikker?
Jeg jobber ikke her lenger. Jeg kan ikke vite det.
Akkurat. Du har visst nøkler til alle leilighetene.
Ja, som vaktmester hadde jeg tilgang til dem.
- Er noe galt? - Jeg kjenner frøken Blas ganske godt.
- Jeg vil kondolere. - Det er ikke rette tidspunktet.
Jeg så deg!
Ser du etter meg?
Pappa! Mamma!
De sover bare. Hadde jeg vært deg, så ville jeg ikke skrike.
Og broren min?
Hva vil du gjøre med meg?
- Pappa! Pappa! - Ti stille.
Hør på meg. Jeg har gjort fryktelige ting mot Clara.
Og jeg var innblandet i dødsfallet til kjæresten hennes. Det er sant.
- Vet du hvorfor jeg forteller dette? - Nei.
Fordi jeg vil at du skal vite hva jeg er i stand til.
Jeg vet alt om Clara, men også om deg.
Jeg vet hvilken skole du går på.
Jeg vet hvor bestemoren din bor.
Jeg har sett twitterprofilen din. Jeg vet hvem vennene dine er.
Vanesa. Katia.
Sofia.
Om du forteller dette til noen-
- så vet jeg hvordan jeg skal gjøre deg vondt. Veldig vondt.
Deg og familien din.
Forstått?
Og hvis ikke...
God morgen.
- Skal du dra? - Ja.
- Du har det visst travelt. - Jeg jobber jo ikke her lenger...
Jeg forstår, men jeg vil stille noen spørsmål.
Kan vi gå inn?
- Det er ikke mye å se. - Ikke bekymre deg.
Hvordan kan jeg være til hjelp? Jeg trodde at det var selvmord.
Det er problemet. Vi er ikke helt sikre.
Vi fant dine fingeravtrykk over hele leiligheten, på merkelige steder.
Frøken Blas ba meg renovere leiligheten for noen dager siden.
- Så jeg... - Ja, hun fortalte det.
Og hvordan du traff herr Bazán.
- Hvem? - Kjæresten hennes. Avdøde.
Ja. Det var en litt pinlig situasjon.
Det kan jeg tenke meg.
Jeg ble aldri særlig godt kjent med ham.
Jeg vet ikke hvordan forholdet deres var. Du vet hva jeg mener.
Nei, det gjør jeg ikke. Hva tenker du på?
- Det er litt flaut... - Flaut?
Da kan vi jo snakke om noe annet, om du vil.
Jeg tror ikke at de hadde det så bra.
Ikke det?
Forleden kveld hørte jeg dem krangle. De var ikke blide.
Frøken Blas nevnte at de hadde problemer.
Jeg vet ingenting, og jeg kjente ham knapt.
Men den dagen det skjedde, virket han oppskaket.
Oppskaket? Hvordan da?
Jeg vet ikke... Nervøs.
Ute av seg.
Det er nok best at dere spør jenta som bor rett over gangen.
Jaså?
Hun sa at hun så ham i trappa og at hun ble redd.
Hun kan nok forklare bedre.
Ja visst. Vi skal spørre henne.
- Tusen takk. - Ingen årsak.
Endelig, frøken Clara. Hvordan er det med deg?
Jeg trodde ikke jeg ville få se deg igjen. Jeg vil kondolere.
For en tragedie. Jeg kan ikke forestille meg hva du går gjennom.
Takk for all din hjelp.
Adjø.
Jeg håper å få se deg smile igjen.
Er du fornøyd nå, din dritt?
Nei.
Ikke ennå.
Clara! Et brev.
Kjære Mimi, jeg håper at du ikke har noe imot at jeg kaller deg det.
Ingen har gjort det på en stund, så jeg tenkte du ville like det.
Jeg har ventet tålmodig på riktig anledning til å sende brevet.
Det var ikke lett.
Men det er på tide du får vite alt som jeg har gjort.
Grunnene mine til det, og hvor viktig du var for meg.
Jeg har ofte forestilt meg ansiktet ditt når du leser dette.
Hvordan du ville føle deg.
Det har vært nok til å holde meg i live.
Jeg håper at du husker meg hver gang du ser på barnet vårt.
Alt som jeg gjorde med deg.
Alle våre netter sammen.
Jeg vet at dette brevet forandrer alt.
Men det bryr jeg meg ikke om.
Takket være deg vet jeg endelig hvordan det er å være lykkelig.
Jeg lover at jeg skal gjøre mitt beste.
MANDAG